- Tack för att du höll utkik I natt. - Det var så lite så. Jag gillar det.
Du kan hålla utkik nästa natt.
- Ska vi vinna idag? - Ja.
Vi behöver batterier till radion med.
Få igång den igen.
Vad är det? Varför ler du?
Efter ett par dagar ute -
- är allt vi har två skjutvapen, buckliga burkar med bönor -
- och några footballtröjor, I stort sett.
I stort sett.
Vi utkämpar striden.
Det är bättre.
Om jag hör ett jävla ord till om Fete Joey -
- så slår jag in tänderna på nån.
Säg farväl till dödvikten. Ingen mer maskotskit.
- De har god smak gällande pretzels. - Och batterier.
Två dagar. Vi måste tillbaka.
Rick?
En och en halv dag till.
Idag och imorgon.
Vi kan ge oss ut igen. Vi borde åka tillbaka.
Bara lite mer.
Vi klarar oss.
Vi behöver inte hitta dem just nu.
Jag vet.
Bara lite mer, okej?
Okej.
BORT MED ER
Jag skulle precis göra det där.
Denise visade mig.
Jag är klar.
- Vad? - Inget.
Okej.
- Det kommer att lösa sig. - Vad betyder det, Tara?
Att vi är många nog för att slåss nu.
Vi ska bara hitta lite vapen...
Vet du var vi kan hitta så många vapen idag?
Den här veckan? Det här året?
Nej. Det gör du inte.
Jag kan inte bara vänta.
Jag vet inte hur det är med dig.
Vi hittar vapnen, okej? Och vi ska slåss.
Det kommer inte att bli lätt. Det var det inte sist vid utposten.
Du kan spara det här åt dem.
Här.
Det hjälper mot ditt ärr.
Behåll det.
Vi behöver vapen. Jag ska hitta dem.
- Vad var det? - Det var ett rådjur.
Jag är skyldig dig ett rådjur.
Från tidigare. När de var utanför porten.
Ja, det är du.
Ser du det där?
Ja.
Såna vapen. Det är därför vi är här ute.
Nåt allvarligt har hänt här.
- För länge sen. - Ja.
Det här är allvarliga kulor. Det kan finnas allvarliga vapen här med.
- Vi tar en närmare titt. - Ja.
Fan också.
Gå försiktigt.
Vi kanske inte ska vara här uppe för länge.
Vi tar en titt.
Soldater. Civila. Alla de där kulorna.
Det var en strid.
Kanske det var strykarna. Kanske bara andra människor.
De bär fortfarande sina vapen.
Jag tror vi har hittat det.
Det tror jag med.
Tror du vi kan?
Ja, det kan vi.
- Är du okej? - Ja.
- Är du? - Ja.
Det här måste vara ett tecken.
Här är det. Det måste det vara.
Det är det.
KLAR ATT ÄTA
De är klara.
Då äter vi.
Jag hittade inga vapen.
Ifall du undrade.
Jag var ute hela dagen, och inte ett enda.
Inget riktigt.
Saken är den att jag hade ett vapen.
Jag skulle använda det för att döda Negan. Jag var redo.
Om jag hade gjort det som planerat så hade Negan varit död nu.
Kanske jag också hade varit död, men vem fan bryr sig?
Eugene hade varit kvar här.
Olivia hade fortfarande levt.
Spencer hade fortfarande levt.
Nu är de borta, och jag är här -
- för att jag var dum nog att lyssna på dig.
Men det var du.
Och det gjorde du.
Du står och berättar för folk om deras liv.
Bara om de kommer hit.
Som du. Just nu.
Du vet inte ett skit om nåt.
Du har rätt.
Det gör jag inte.
Jag sa att du inte skulle dö, -
- att du inte skulle göra det du hade planerat att göra.
För vi behövde dig. Det gör vi fortfarande.
Även en dåre som mig kunde se det.
Det är enklare att vara död.
Om det är mitt fel att du lever -
- så får jag bara leva med det.
Jag bestämde mig för att lägga mig i. Men jag gjorde det jag trodde var rätt.
Och jag visste att mycket stod på spel.
Du kan skylla på mig för att du har ett liv, -
- men efter det, vad ska du göra med det?
Hur ska du få det som behöver hända att hända?
Allt är möjligt tills hjärtat slutar slå.
Mycket mer än att skrika på en dåre.
KLAR ATT ÄTA OXBRINGA MED SÅS
Va?
Hur smakar det?
Gott.
Så, imorgon...
Vi går ut dit och hämtar vapnen, eller hur?
Vi får Jadis och hennes folk att kämpa med oss.
Vi dödar Negan och alla andra som krävs för att vinna.
Och vad händer efter det?
Efter det fortsätter vi.
Ja, men...
Negan har ordnat världen på sitt sätt.
Det är upp till oss att göra om den när han är borta, eller hur?
Alla olika samhällen...
De kan lösa det, hur de går vidare tillsammans.
Ja, men nån måste se till att det sker.
Nån måste ta hand om det, eller hur?
Det borde vara du.
- Inte jag. - Varför inte?
Du kan göra det. Du vore bra på det.
Om det är nåt du vill göra.
Jag tror inte jag vill det. Eller skulle vara bra på.
Men vi två, -
- du och jag, -
- som ordnar saker tillsammans...
Det vill jag.
Om det är nåt du vill göra.
Ja.
Jag ska äta fem till av de här middagarna, okej?
Du vet...
Vi behöver inte göra det imorgon.
Vi kan ta god tid på oss.
Om vi gör det en annan dag, så är det lugnt.
Jag menar, stället är fritt.
Det är ordentligt låst.
Vi hittade den enda vägen in, så...
Vi borde åka tillbaka.
Om vi hämtar vapnen så kvittar det om det tar lite längre tid.
Vänta. Jag har...
Jag har velat visa dig den här.
Det är chili -
- och makaroner och ost.
Tillsammans.
Kom igen.
Förlåt.
Jag tänkte bara.
Vill du ha den här?
Grattis.
Den är din.
Nån gav den till mig. Nån som hjälpte mig.
Hon riskerade livet för mig.
Hon räddade mitt liv. Hon behövde inte det.
Men det gjorde hon. Det betyder nåt nu.
Det måste det.
Om jag säger nåt...
Rick åker inte därifrån utan deras vapen.
Om vi bara kommer nära nog så kommer de börja skjuta -
- och vi skjuter tillbaka.
De borde bara kämpa med oss.
Saviors dödade deras fäder, söner och bröder.
De kommer inte att vilja kämpa med oss. De vill bara gömma sig.
Så de kommer att kämpa mot oss.
Om jag berättar om Oceanside så kommer det hända.
Vad gör vårt liv mer värt än deras?
För vi vill stoppa de som skadar oss, -
- som skadar andra?
Fan också.
Titta.
Strykarna på fältet, de är inte instängda.
Ja.
Vi måste ta hand om de här ute och blockera den luckan med -
- så att vi kan ta resten långsamt.
Sju, åtta, nio...
Bilen där, jag kan blockera den. Jag kan döda den på vägen.
Du drar till dig resten.
Du ger mig åtta.
Vi kan skjuta dem, -
- men det drar till sig resten.
Det måste göras tyst, med svärdet.
Du klarar av åtta.
Du.
Jag går först, sen går du.
Du fick dina åtta strykare. Jag kan putta.
Det kan jag med. Styr oss bara mot luckan.
Fan. Bromsarna fungerar inte.
- Michonne, är du okej? - Ja.
- Du då? - Ja.
Jag tror vi missade.
Tror du? Eller vet du?
Jag vet.
- Men det var en bra plan. - Det var en jättebra plan.
- Vi gör det här. - Ja.
Fan. Det kommer inte att hålla.
Där rasar det.
Dela upp dem I mindre grupper. Staketet kanske håller.
Du tar rutschbanan, jag tar pariserhjulet?
Eller så sticker vi bara.
Vill du sticka?
- Nä. Vi klarar det. - Ja, det vet jag.
Hur går det för dig?
Åtta kvar. Själv då?
Tio!
Rick!
Michonne!
Jag försökte, men jag är fortfarande skyldig dig ett.
Jag kunde ha väntat några dagar till.
Det hade jag tyckt om.
Jag har inte kunnat sova.
Jag har tänkt på vad vi har förlorat.
Jag har tänkt på mina vänner.
Glenn räddade mig.
Precis I början. Jag kunde inte rädda honom.
Det är normalt. Det vet jag.
Att fastna I det.
Vi gick igenom nåt. Det här botar inte det.
Rick, jag är ledsen.
Vi ska slåss mot dem.
Det är vad som sker härnäst.
Och vi kommer förlora folk. Kanske många. Kanske varandra.
Till och med då...
Det kommer vara värt det.
När jag trodde att...
Jag kan inte förlora dig.
Du frågade mig vilket sorts liv vi hade när vi bara gav upp.
Det var inget liv.
Det vi gjorde innan, det vi gör nu, -
- vi skapar en framtid för Judith -
- och för Glenn och Maggies bebis, vi utkämpar striden.
Det är att leva. Du visade mig det.
- Du kan förlora mig. - Nej.
Jo, det kan du. Jag kan förlora dig.
Vi kan förlora våra vänner, -
- människor vi älskar.
Det handlar inte om oss längre. Det handlar om framtiden.
Och om det är jag som inte överlever -
- så måste du leda de andra framåt, för att du är den som kan.
Men...
Hur vet du det?
För du ledde mig hit.
Fungerar de? Allihop?
Vad jag vet, ja.
De kanske behöver rengöras. Vi hittade rengöringsmedel.
Ska vi?
Vi rengjorde några. Vi oljade några. Ni kan ta hand om resten.
- Vi gör det tillsammans. - Ja, ja, men fungerar de?
Ni kan avfyra några. Testa dem om ni vill.
- Hur många? - Sextiotre.
Vi gjorde en inventering.
Nej.
Menar du inventeringen?
- Räcker inte. - Va?
Vad pratar du om?
Du bad om många vapen. Det här är det.
Nog för er strid. För oss? Nästan dubbelt.
Vi behöver nästan dubbelt.
Vi har slösat nog med tid. Vi går. Vi tar med oss vapnen.
Nej.
Det är våra vapen. Avtalet gäller fortfarande.
Inte alla.
Vi behåller tio själva, för att köpa fler.
- Fem. Sex. - Tio.
- Nio.
Och vi får tillbaka katten.
Tjugo. Jag behåller katten.
Vi hämtar vapnen åt er. Vi slåss tillsammans. Säg ja.
Ja. Fler snart, vi slåss.
Du får ett par dagar till innan det som händer härnäst.
- Ett par dagar till? - Just det.
Vi hittar fler och löser det.
Snart.
Om ett par dagar.
- Hej. - Hej.
Är du okej?
Ja, jag bara...
Jag var på väg för att hälsa på dig. Vad är det?
Har du sett Rosita?
Hon dök inte upp till sitt vaktskift I morse.
Hon gick antagligen ut för att leta efter fler.
Ja.
Varför skulle du... Varför skulle du hälsa på?
Jag har nåt att berätta.
Hej.
- Är du här... - Jag är här för att jag behöver din hjälp.
På ett villkor.
Jag får skjuta.
Okej.
Tog du med nån dynamit från bron?
Jag funderade på det.
Men jag ville inte att nån skulle veta och försöka stoppa mig.
Men jag har nåt bättre.
Så du kan skjuta.
Rick och Michonne hittade vapen.
- Men de är inte redo. - De kan inte.
De behöver mer vapen, mer folk, mer tid, fler ursäkter.
Jag memorerade allt som
Daryl och Carl berättade för Rick om insidan av Negans ställe.
Jesus ritade en karta åt mig över utsidan. Det är långt bort. Det är välbevakat.
- Vi är bara två stycken. - Har du ändrat dig?
Jag är redo att döda honom.
Men jag måste vara säker på att du vet vad det innebär.
Gör du det?
De får inte ta oss levande.
Om de gör det, då ger vi dem nåt.
Det är en enkelbiljett för oss båda.
Om det blir vi.
Det blir det.
Undertexter: Kim Jonas Patrick Ljung Jonsson